Безумно е
когато непонятен
светът се срива
в мъничка пътека...
и всеки следващ миг
е просто спомен
за теб, за мен....
ненужна дреха
захвърлена
във гардероба
до поискване...
***
... а в пясъка
рисувам твоите длани,
вълни размиват
онемели ласки
и слънцето събужда
всеки допир...
стоим един до друг
презрени...
празни
... загубили завинаги следите си...
© Бехрин All rights reserved.
Хубав стих!
Благодаря, на всички!